Р О Б И Н и М Е Р И Е Н
Сад!
Види ли се нешто?
Мислиш да је напуштено?
Ако су оставили благо, Ричард ће бити бесан.
Ако га је икада било.
Још један плотун.
- Џоне. - Прекини паљбу!
Говорим у име Ричарда Лављег Срца ...
... Краља Енглеске. Господара пола Француске ...
... па према томе господара и овог имања.
Ја говорим у своје име.
- Где су твоји војници? - Побегли.
- Где је Лорд од Шалуза? - Он их је повео.
Питај га зна ли за благо.
Оставио ме са женама и децом, а без оружја.
Ево ме овде са једним оком, скупљам стреле.
Мислиш да имам лук да их испалим?
Мој краљ мисли да твој господар крије благо од њега.
Имам наређење да га узмем.
Људи причају да га је нашао Жан, орач.
- Велика златна статуа, метар дугачка. - То је то.
Био сам с њим кад су је пронашли. Оно што смо ископали био је камен.
Бијемо се због камена?
Хоћеш да погледаш? Тамо даље, у репишту.
Нисмо могли да подигнемо, па смо га оставили.
Оно што сам хтео да кажем је ...
... ако ће бити борбе, ја сам вам сва војска. Дођите по мене.
Ти се једна стара луда.
Шта сад?
Хоћу ту стену да дам Ричарду. Хајде да нађемо репиште.
Џоне.
Каква је ово опсада?
- Где је Лорд Шалуз и моје благо? - Отишао.
Моје благо? Отишло?
Лорд је отишао. Вашег блага није ни било.
Златна статуа, метар дугачка. Хоћу је.
- Капетане. - Да, господару.
Наредио сам ти да заузмеш замак.
- Да, господару. - Па, заузми га.
Сруши га и нађи моју статуу.
Они се предају, а Ваша статуа је стена.
Хоћу да се то изврши.
- Нема блага. - Уради то.
Нема војника, само нешто деце и луди старац.
А шта то мене брига?
Па, требало би да Вас буде.
Је ли то неодобравање, Робине? Грешим ли ја?
Пратио сам Вас 20 година.
Борио сам се у Крсташким ратовима и у Француској.
Тући ћу се са војником ...
... али нећу да кољем децу ради злата.
Наредио сам.
Наређујем ти.
Ти то уради! Ти си скот, уживаћеш у томе.
Него шта ћу! Меркадије!
Ухапси ову двојицу! Натаћи ћу им главе на кочеве.
Хоћу да срушите ове зидове. Хоћу сваку проклету главу!
Лавље Срце.
Лавље Срце!
Ти си свиња!
Господе Боже!
Па ...
... то је био камен.
- Је ли ово берберин-хирург? - Да, господару.
Старам се о Вашим људима, сире.
- Са добрим успехом? - Да.
- Побринуо си се за Џона и Робина? - Под стражом су.
Хајде, хајде.
Пацијент је хладан, а доктор се зноји.
Тешко ће се прићи стрелици.
Утолико ће бити вредније.
Па, чуо си, Меркадије.
Рекао сам му да нападне, он је рекао не. Треба зато да га убијем.
- Хоћете ли? - Не знам. Зависи од расположења.
Поподне сам их све побио сем старца. Допало ми се око.
Али, Робин ....
Видиш, били смо пријатељи 20 година.
Први пут смо се срели у Нотингему.
Требали су ми људи за Крсташки рат. Робин је био најбољи.
Па, хајде више. Овако ћу да умрем од старости.
И тако, одосмо да чинимо велика дела.
Водили смо 300 000 људи у Свету Земљу, а вратили се бродом са 50.
Нисмо тако намеравали.
Господе!
Чиним оно што мора. Немам избора.
Али Робин суди о мени. То стално ради.
Скот сељачки!
Он да суди о краљу!
Касапине.
Показаћу ти како се то ради.
Краљева крв.
Запамти то.
Хладно је.
Не волим таму.
Меркадије, колико до Шалуза? Пола лиге (око 2,5 км)?
Сире.
Мало одмора, а онда ћу се побринути о Џону и Робину.
Шта би ти урадио? Побио жене и децу?
Али сви су мртви, а ми смо овде.
- Нико те није натерао. - Ти си.
Климнуо си главом.
Шта је требало да радим?
Знам.
У шта сам нас увалио?
Могао сам да разговарам са Ричардом. Могао сам да покушам.
Па, он је крволочни скот.
А ми смо бољи? Ми му служимо.
Он нам је краљ.
Мислио сам да је велики краљ ...
... док смо пљачкали опате, давали ситнину сиротињи.
То је изгледало ситно у поређењу са спасавањем Свете Земље.
Како можеш да једеш?
Гладан сам.
Мислим да смо лепо проживели кад смо дохватили 40.
Обојица смо их прешли, а види нас!
Мој сироти стари тата и све тате пре њега ...
... живели су у Барнсдејлу.
Све што су знали био је тај један град.
Познавао сам краља ...
... путовао светом, видео Јерусалим.
О, летео је песак и зидови су били миљама далеко, али ....
Мислим да сам имао леп живот.
Мислиш да ће нас Ричард побити?
Више га не познајем.
Не знам више човека.
Па, ако идемо, идемо.
Тако си замишљао смрт?
Не знам.
Требало је до сада да научим. Видео сам довољно.
Рећи ћу ти нешто. Нећу ћутке да умрем.
Дођи овамо.
Сагни се.
Да те нисам упознао, шта бих све пропустио.
Краљ ће вас сада примити. Хајде.
Ваше Величанство.
Прослављамо свој крај.
Желео сам да одем са веће сцене.
Али чудни момак, мој лекар ...
Већ сам наредио да га обесе. Изгледало ми је праведно.
Вина! Пуну кофу.
Али ви нисте за вешање. Ви сте за комадање.
Већ бих то обавио да није било овог.
- Јели то све, господару? - Све?
Дођавола твоје 'све' !
Све обављено.
Све готово.
Отац ме проклео кад је умирао.
Убио сам га, па је био киван. Њему би се све ово допало.
Рекао сам кофу.
Кофу!
Џон је следећи краљ.
Сећаш се Џона.
Џон Беземљаш, тако су га звали. Сад ће добити сву земљу.
Господе, што нисам имао деце?
Никад нисам марио Енглеску. Никад нисам био ту.
Чак ни као леш!
Засађују ме у Француској, крај мог оца!
Узми нешто, Робине.
Ништа, сире.
О, он се дури.
Он се пући. Даје свој живот Ричарду, и жао му је.
Не знаш шта је туга.
Био сам краљ.
Моја мајка ...
ускоро ће напунити 80, кучка.
Послао сам по њу. Мислиш да ће доћи?
Кофу.
Мудро чељаде, та смрт.
Покушао сам да је нађем под својим условима. Бог зна да сам пробао.
Тражи нешто, дођавола!
Прекасно је. Ништа није остало.
Остао је твој живот.
Понашаш се као према равном. Увек си тако.
Још ћу ја тебе исецкати, скоте сељачки.
Меркадије!
Мој мач!
Док сам још краљ Енглеске, ја ћу ...
Ричарде!
Ричарде. Ричарде, ја сам.
Знам да си ти.
Ниси могао да ме оставиш, јел' да?
Ослободио си ме се.
Пуштам те да идеш.
Шта ћеш сад без мене, весели Робине ...
... сад кад сам мртав?
То му је то.
Шта сада?
Гледали смо га како умире. Видео нас је тамо.
Неће замерити ако не дођемо на сахрану.
Куда ћемо? Којим путем?
На север.
Што север?
Тамо је Енглеска.
Идемо кући, Џоне.
Ено је!
Ко ће пре. Хајде!
- Сигуран си? - Наравно да сам сигуран.
Овуда.
- Много трња израсте за 20 година. - Знам ове шуме.
Добро место да се проведе ноћ.
Пролазимо.
Шта је то?
- Јелен. - Јелен?
Неко нас је видео. Хајде.
Видим га!
- Ја не видим ни тебе. - То је врх мог дрвета.
Рекао сам ти да је овуда.
Ништа није остало.
Шта си очекивао?
Не знам. Никад нисам мислио ...
Џоне!
Брзо, Робине. Тамо!
У реду момче.
Господе, Робе, мој је старац!
Роб, Роб...Робине?
То сам ја, Так. Так и Вил!
Вил? Вил!
Робине! Вратио си се кући!
И зли Принц Џон баци један поглед на његов мач
и побеже у свој замак и мољаше се Богу
За њим, за њим Крвави и храбри
пратићу одважног Робина одавде до гроба
Направили од нас јунаке.
Ниси то измислио?
Не знам одакле долазе. Има их свуда.
Идемо од града до града.
Од чега живите?
Док ја исповедам ...
... он узима коње.
Куда год одемо хоће да слушају о твојим делима.
Па није их било.
Знам.
Мислим да одем у Барнсдејл ујутро. Да видим тату.
Умро је Џоне. Пре доста година.
Ионако ме не би познао.
Шта се овде дешавало?
Је ли Мериен ...? Је ли још жива?
Била је кад смо прошли Нотингем. Живи тамо према Кирклију.
Дивна девојка. Нисам годинама мислио на њу.
А шериф?
Влада грофовијом, моћан као увек.
Били су добри дани док смо се тукли с њим.
А шта је са осталима?
Помрли или отишли.
Кад су се завршили Крсташки ратови а ти се ниси враћао ...
... помислили смо да си мртав.
Као Ричард.
Да, Ричард, па ...
Мислим, Краљ Џон мора да је полудео.
Против њега се окренула његова сорта. Краљевство се распада.
Има краљицу од 12 година и не излази из њеног кревета.
И знаш, бије се против Папе.
Нигде у Енглеској нема ни мисе ни причешћа.
Сад је време за нас.
Људи ће ти доћи ако их позовеш.
Против краља?
Па што си се онда враћао?
Не ради борбе.
Отпевај нам песму, Виле. Неку истиниту.
О Мериен? О, да. Мериен, да видимо ...
Ипак, то би било нешто, зар не, Робе?
Не у мојим годинама.
Не!
У реду, хајде ти. И ти. Сеци стуб.
Умориле ми се руке.
Тупсоне! Устај.
Никада не науче.
Не, не, не. Сву своју тежину у то.
У реду!
Узећу двојицу одједном.
Остали, обратите пажњу.
Ти ...
... и ти.
Има ли питања?
Вежи овај конопац тамо.
Лорде шерифе!
Да, господару.
Време је за полазак.
Сер Ранулфе.
На мом имању, никад ми не наређујте, увек замолите.
Порези, шта имаш? Једно јаје. Спусти га.
- Једно пиле, Сем Чобанин. - Успори мало.
Она неће моћи да плати ...
Мораш да радиш и плаћаш намете као и сви остали.
Хеј! Узео ми јаје.
Не сме то да ради. Шта ћу ја сада?
Шта сад да радим?
Пази се.
- Зар не идемо у Нотингем? - Мислио сам да ћемо прво поред Кирклија.
- Киркли је овуда. -Јес', али Мериен је тамо горе.
- Тамо горе? - Па да.
- То је Опатија Киркли. - Јесте, тако је.
Шта она тамо ради?
Живи тамо већ 18 година.
Часна! Не може да буде! Не моја Мериен.
Видећеш.
- Нећу знати шта да кажем. - Смислиће она нешто.
Ово ће ублажити бол.
Ехеј, опатијо!
Дођавола!
Опрости ми. То је шериф. Имам тежак дан.
Ехеј.
Џоне, уђи ти.
Никад се нисам опростио, можда је љута.
Још боље, да одложимо за који дан.
Ти тамо!
Шта хоћеш ког ђавола?
Ово је Опатија Киркли?
Јесте, а ја сам опатица. Ко си ти?
Господе Боже, то је Мериен.
Робине.
- Шта радиш у тој униформи? - Живим у њој.
Па, вратио сам се теби кући, Мериен.
Ратови су завршени. Овде сам.
Сад сам Мајка Џенет. Можеш да одјездиш право натраг у Јерусалим.
Љутиш се.
Нисам помислила на тебе 20 година.
Насмеши ми се. Позови ме унутра.
Врати се сутра. Бићу одсутна.
- Долази шериф. Идем у затвор. - У затвор?
Мериен! Шта то говориш?
Ђаво да га носи!
- Мајко Џенет ... - Доћи ће ускоро по мене.
- Ниси у опасности, настави са радом. - Али ...
нема служби, али помози свима који дођу најбоље што умеш.
Мериен.
- Шта се десило? Објасни. - Немам времена.
- Али шериф? Шта си урадила? - Божји посао. То сам урадила.
- Могу да те спасим. - Нема од чега.
- Нећу те. - Имаш ме.
- Свиђа ми се твој изглед. - Ја то за тебе не могу да кажем.
Ово ти је значи соба. А ја мислио да те познајем.
Шта ти се десило?
Добре ствари.
Много радим. Проучавала сам биље и лекове. Волим свој живот.
- А кад дође шериф ... - За шта он долази?
Ја сам опатица.
Краљ је наредио да више свештенство напусти Енглеску. Ја нећу.
Кад дође затећи ће ме како радим свој посао.
- Мислиш, дозволићеш да те поведе? - Бог је уз мене.
- У Ратовима нам није помогао. - Робе! Коњаници!
- Чекај ту. - Али то је мој живот, Робине.
Ти си луда.
Колико их је?
-Шест! - Свиђа ми се однос.
Лорде шерифе.
Робине.
Још ниси мртав?
Није да је фалило покушаја.
Добро изгледаш, кад се све узме у обзир.
- Како је било у Ратовима? - Разочарење.
После свих тих година, види нас.
Ја сам само бивши капетан. Ти си још увек шериф.
Нема напретка.
Умем да читам и пишем. То је сумњиво.
Ниједан војвода од 20 не зна ни слово. Тачно, господару?
Књиге су за чиновнике.
Како је Мајка Џенет? Мислиш си да се променила?
Нисам је нашао. Отишла је.
Две деценије, а ја је промашим за дан.
Чудно, послао сам јој упозорење а она одговори: ''Дођи па ме ухвати.''
Па, обојица дођосмо за џабе.
- Нека тако буде. - Ја сам спреман.
- То је та жена? - Јесте.
- На основу мог овлашћења ... - Ко је ова волина?
- Сер Ранулф. - Ваш сам заробљеник.
- Врати се! - Пуштај ...
Ослободи је!
- Не можеш да одрастеш? - Спасавам те.
- Све их похапсите. - Нема довољно људи.
- Ја сам ту. Ја ћу. - Шта ћеш ти?
У име Краља Џона, нападам те. Предај се!
Покушавам.
- Дај ми је овамо. - Ево.
- Упозорио сам га. - Робине.
Волина или не, он служи краљу. Још увек си слободан.
- Остави ми њу па можеш да идеш. - То не могу да урадим.
- Онда ћу морати да те ловим. - Добар лов, шерифе.
- Бог ти помогао, Робине. - Ако буде хтео.
Дакле то је Робин Худ.
Он је мртав човек.
Јесте.
Али не било чији. Он је мој.
Можете ли да се попнете на коња, Сер Ранулфе?
- Нисам хтео да те повредим. - Ништа не боли.
Нисам могао да пустим да те одведу.
Одведу! Сама сам ишла.
Спасао сам те затвора.
- То умем. - То није твоја ствар.
Не знам како изгледам, али ја нисам твоја Мериен.
Не могу да замислим да поново живим световно.
- Ујутро ћу да одем код шерифа. - Зашто? Коме на корист?
Увек је ту Бог.
- Ишао си у крсташе, зар не? - За неке ствари вреди умрети.
И они су имали душе, неверници које си побио.
Ако умрем у затвору ... Радије не бих, али ако ...
... за то има разлога.
За нешто сам се залагала. Али не бих узела туђи живот.
Шта ћеш сад да радиш? Бориш се против шерифа?
Још лешева?
Зар ти се није смучило?
Дана 12. јула 1191 ...
... моћна тврђава Акре пала је пред Ричардом.
Његова једина велика победа у Светој Земљи.
Био је болестан и никад се није борио.
Дана 20. августа, Џон и ја смо били ван града и гледали ...
... док су сви преживели муслимани извођени у ланцима.
Краљ Ричард је поштедео најбогатије ради откупа, узео снажне у робље.
А онда је покупио сву децу и наредио да их исеку на комаде.
Када је то завршено, побио је и мајке.
Кад су сви били мртви, 3 000 тела на пољани ...
... наредио је да их све распоре, да се ...
... по цревима потражи да нема злата и драгог камења.
Наши свештеници на лицу места, а било их је много ...
... схватили су то као тријумф.
Један бискуп је ставио митру и све нас повео у молитви.
А ти питаш јел ми се смучило.
Што се ниси вратио кући?
Он је био мој краљ.
Хајде. Прошетај са мном.
Тамо је била кухиња ...
...а овамо смо чували пиво.
А ово ....
Јел ово била наша кућа?
Овако мала?
Овде су била врата.
Тако сам се трудила да буде чисто.
Био сам у праву што сам те волео пре свих ових година.
Чудно, знам да сам те волела ...
... али не могу да се сетим осећања ...
... или ко сам била.
Од свега ми је било најтеже да нађем мир.
Вероватно сам ступила у цркву у љутини.
Нејасно је, али мислим да сам мислила ...
... да ће ти најкривље бити ако се од свих људи удам баш за Исуса.
Није добар почетак.
Месецима сам у време спавања, мислила на тебе.
Моје исповести су биле на завист целом самостану.
Говорила сам бескрајне молитве. Чинила грозне покоре, али ...
... ништа није помогло осим времена.
Нашла сам мир.
Више о теби не сањам, Робине.
Сутра ћу те безбедно испратити до Нотингема.
Мислим да ми се клима зуб.
Нисам никад хтео да те повредим ...
... а испада да само то радим.
Никада ниси писао.
Па, кад не умем.
Јеси ли добро спавала?
- А ти? - Онда за Нотингем.
Прво до опатије. Остале су ми ствари у журби.
- Па, мораћеш да јашеш са мном. - Увек сам.
Ако још умеш.
- Неће бити дуго. -Мајко Џенет!
Одведене су. Биле смо у врту.
- Дошли су људи. - Шериф и волина?
Све смо побегле. Остале су похватали и одвели.
- Све одвели! - Да се ниси мешао биле би овде.
Мислиш да је то због тебе? Због мене је.
Због Џона и мене.
- Чека у замку. - Води ме у Нотингем.
- Не, ти не. Ми идемо. - Ићи ћу пешке ако морам.
Одведи је у логор. Ми ћемо доћи касније.
Што нисам мушко. Сад бих те згромила.
Е, то је моја Мериен.
Нотингем.
Ево га, Џоне.
Изгледаш смешно!
Никад он неће доћи.
Знам га.
Он је малко заљубљен у смрт. Флертује. Изазива.
Могу да чекам.
Ништа нису променили!
- Идемо ли даље? - Што да не? Да видимо шта има за гледање.
Никакве штете од тога.
- Видиш ли нешто? - Не још.
Зна да долазимо. Чекаће нас ...
...отворених очију.
Нигде живог војника.
За сад.
- А, Робин. - Где?
Ништа се не види сем гомиле.
Видим кола са три коња.
Један да вуче, али два да гурају?
Скоро да ми је жао.
Сад. Одмах.
Да, господине.
Шта сад?
Поставимо радњу. Видиш сто?
Хеј!
- Зашто не изађемо и зграбимо га? - Што да излазимо кад ће он да уђе?
Ено их.
Није добро бити унутра по цео дан. Иди куд хоћеш.
Не разумем шта мисли.
Хеј, тамо! Ти, момче!
-То није твоја тезга. - Било је празно.
Нема везе. Што је моје, моје је.
Ајде, губи се.
- Треба ми. Откупићу је од тебе. - Није на продају.
Добар сам с ликовима. Знам те, зар не?
Заклео бих се да ...
Ово нису твоја кола.
Дебељко, био овде целе недеље из Бристола. Јутрос отишао.
Јесте ви лопови?
Узми све.
- Фер је фер, а ово је превише. - Слушај.
Ако се не одмакнеш, мораћу да те располутим одавде ...
... довде.
Џоне.
Лудило је да се тамо улази.
Само је један улаз. Треснуће капију на нас.
Увек можемо да се вратимо сутра.
О, види!
Тигањи! Лондонски!
Шта? Само лонци и шерпе.
Лонци и шерпе! Лонци и шерпе!
Лонци и шерпе, Сестре?
- Има жута кола иза капије. - Не би требало да сте овде.
- Јел их видите? - Не смемо да купујем шерпе и лонце, ми смо заробљенице.
- Боже Господе! Јел видите кола? - Хулио си на Божје име!
- Ко си ти? - Исусе Христе ...
Пријатељ Мајке Џенет, ако не кренемо, сви смо мртви.
Сеци, за име бога!
Крећи!
Горе.
Где су дођавола стрелци? Вади их овамо!
Ово није много боље.
Те проклете сестре!
Хеј!
За њима!
Боже!
- Ено га Робин Худ. - Који је?
Он!
- Мајко! Нема сад времена ... - Хајде!
Чини што траже!
- Робине! - Скачи!
- Повредићу се. - За име Бога.
То је он.